Jeg kunne ikke sove, natten før vi skulle af sted.
Jeg tænkte på Chris Kanew, -
- og hvordan han sagde op, og alt det, han sagde.
Brad, jeg har elsket at arbejde for dig, og jeg har lært meget, -
- men det her job har gjort mig ret deprimeret.
Jeg lærte knægten alt, jeg ved. Og han var min eneste medarbejder.
Og det hele var ret ynkeligt.
Så gled tankerne hen på middagen.
Og Architectural Digest.
NICK PASCALES MALIBU-PALÆ
Du talte om ost før. Det her er en imiteret comté.
Er det ikke din gamle ven fra college?
Jeg vidste godt, at Nick var blevet rig og havde succes, -
- men det føltes som et slag i maven.
Det føltes, som om verden gned salt i såret.
Mange af mine studiekammerater havde fået succes.
Nick Pascale var filminstruktør i Hollywood.
Hans liv var vildt og dekadent.
Jason Hatfield bestyrede sin egen hedgefond. Ulideligt rig.
Han har tre huse og er filantrop.
Billy Werstler solgte sit it-firma, da han blev fyrre.
Han er gået på pension og nyder livet på Maui.
Craig Fisher arbejdede i Det Hvide Hus.
Han har skrevet en masse bestsellere. Han er altid i tv.
Det er dumt at sammenligne sit liv med andres, men når jeg gør det, -
-så føler jeg mig som en fiasko.
Og den følelse bliver værre med tiden.
- Brad! - Undskyld.
- Er du okay? - Du slog mig lige i ansigtet.
- Undskyld. - Det er okay.
Jeg kan ikke sove.
Hvor meget tror du, dine forældres hus er værd?
Mine forældres hus? Det ved jeg ikke.
- To millioner? To og en halv? - Det ved jeg ikke.
- Har du aldrig tænkt over det? - Kan det ikke være lige meget?
Arver du ikke huset, når de dør?
Når de dør? Jeg tror, de overvejer at lade børnebørnene arve det hele.
- Hvad mener du? - At børnebørnene får det hele.
Steve har tre børn. Og han er rig. Vi har kun ét. Det er da uretfærdigt.
Det er ikke op til mig. De har også talt om at give alt til velgørenhed.
Seriøst? Hvor absurd.
Det er da tarveligt.
Du arbejder for en NGO, og du synes, det er absurd?
Ja. En NGO, og du er offentligt ansat. Vi har brug for pengene.
Jeg bliver så ked af det, når mine forældre dør, -
- så da vil jeg fandeme ikke tænke på pengene.
Overhovedet ikke? Det tror jeg, du vil.
Hvad med din far? Han har da penge, du skal arve.
Han er akademiker. Det bliver højest 200.000.
Det kan finansiere Troys college.
Er det derfor, du tænker sådan på penge?
Vi skal nok klare os.
Vi finder ud af noget.
Vi har ikke knoklet sådan, for at vi skal dø på et herberg.
Nu gør du mig bange.
Det føles, som om tiden er ved at rinde ud.
Som om der ikke er mere potentiale. Det var det.
Vi har nået vores topniveau. Der kommer ikke et mirakel, -
-som ændrer vores situation.
- Vi er ikke fattige, Brad. - Det ved jeg godt.
- I visse kredse, jo. - Hvilke kredse? Blandt milliardærer?
Vi har et dejligt liv. Sov nu.
Jeg synes, du skal få det afklaret med dine forældre.
- Vi er færdige. - Jeg elsker dig. Klap i.
Troy?
Troy, er du stået op?
Årh ja. Hejsa. Hvad hedder du? Jeg ved godt, hvad du hedder.
- Du har ti minutter. - Jeg skal bare lige have tøj på.
- Må jeg lige få et øjeblik? - Du har en mandekrop nu.
Kan du ikke være lidt normal? Jeg er pænt stresset.
- Okay. - Kan du lukke døren?
- Ja. - Kan du lukke døren?
- Det er fint. Har du en jakke med? - Ja.
- Jeg tror, I får det hyggeligt. - Det tror jeg også.
På vej til lufthavnen tænkte jeg over det, Chris Kanew sagde.
Vil du arbejde i en bank?
Jeg tror, jeg kan gøre mere godt ved at tjene en masse penge-
- og så give dem væk i stedet for at bede andre om penge.
Forstår du, hvad jeg mener?
- Har I oplysningerne om hotellerne? - Ja, på min telefon.
Vil du sende det videre til din far? Han aner intet om planen, vel, Brad?
Han aner intet, så det er op til dig, skat.
Nogle gange indser man, at hele ens livsværk er absurd.
Og at man intet har fået ud af det.
DET GENFUNDNE PARADIS
Nogle har hele imperier. Hvad har jeg?
Jeg bor i halvsløje Sacramento-
- omgivet af middelmådighed og betahanner.
...et interview med Terry Gross fra "Et spadestik dybere".
Men du fortalte om ham vegetaren i fængslet før.
Det er et privat fængsel i Georgia, og der er kød i alle retter.
Og han ville ikke spise noget, så de tvangsfodrede ham.
Han blev ved med at sige: "Grøntsager. Vegetar."
Det er ikke her, jeg troede, jeg ville være nu.
Det er ikke det liv, jeg havde forestillet mig.
- Er det fint her? - Ja.
Ring til mig konstant. Jeg vil vide alting. Det er så spændende.
Jeg elsker dig.
Det er ufatteligt. Det er et stort øjeblik.
Jeg er så misundelig. Den dumme konference.
Du har alle oplysninger om fly og hoteller på telefonen.
Vær glad. Vær til stede. Jeg elsker dig.
Og tag masser af billeder!
Jeg elsker jer!
- Economy-køen er dernede. - Jeg har et sølv-bonuskort.
Det her er kun for guld-og platinkort.
Næste.
Ved du hvad?
- Lad os få opgraderet billetterne. - Hvad mener du?
Vi skal ud at se på college. Hvem ved, hvornår vi to skal på tur igen?
- Lad os komme ind på business. - Mener du det?
Okay. Cool. Jeg har aldrig fløjet på business.
Nu skal det her kraftedeme være mindeværdigt.
Godt nyt. Der er to ledige pladser på business class.
- Må jeg se jeres billetter? - Fedt.
Tak.
Jeg vil gerne betale med bonuspoint. Jeg har vist en del.
Desværre kan det ikke lade sig gøre på den her afgang.
Det vil koste 821 dollar per billet.
Alt i alt bliver det 1642 dollar.
1600 dollar. For en indenrigsflyvning?
Ja. 1642. Vil De købe billetterne?
Jeg... gør det. Brug mit AmEx.
Nej, brug mit MasterCard. - Tak.
Nej, mit AmEx.
- Beklager. - Jeg kører det igennem.
Ja.
Det her sker jo kun én gang i livet.
Beklager, mr. Sloan, men vi kan ikke opgradere jeres billetter.
- Hvorfor ikke? - Billetterne er købt med rabat.
Den type billetter kan ikke opgraderes.
Okay, heller ikke mod betaling?
Ingen sum penge vil få jer ind på business class. Beklager.
Ellers andet?
Nej, det betyder ikke noget.
- Hvad hvis jeg har sølv-bonuskort? - Beklager. Næste.
- Beklager, vi ikke blev opgraderet. - Det gør ikke noget.
Det sølvkort betyder ingenting. Det hjælper ikke en pind.
- Så smid det ud. - Ja, jeg kyler det ud.
Skal jeg gøre det?
Det er åndssvagt.
Jeg beholder det indtil videre.
Hvornår har Craig Fisher mon sidst fløjet på økonomiklasse?
Sikkert ikke i flere årtier.
- Vil De have et varmt håndklæde? - Et varmt håndklæde? Ja tak.
Jason Hatfield har et privatfly. Han behøver ikke flyve med rutefly.
Nick Pascale flyver sikkert også med privatfly.
Tak. Hvor er det sødt.
Det må være dejligt, at vandene altid skilles for en.
Intet er uopnåeligt.
- Må jeg få sådan et? - Okay.
Alt er muligt.
Det må være vanedannende altid at føle sig som noget særligt-
-og bedre end alle andre.
Og alle oplevelserne. De eksotiske rejsemål.
Verden er ikke en kampplads for dem.
Den er en legeplads.
En drøm.
Det er paradis på jord.
Må jeg få nogle chips? De koster syv dollars.
- Ja. - Jeg skal have dit kreditkort.
Der er 45 minutter tilbage. Husk at spænde sikkerhedsbæltet.
Mine tanker vendte tilbage til college.
Dengang var jeg vild med verden, og verden var vild med mig.
Hvornår holdt vi op med at være vilde med hinanden?
Hvor gik det galt?
Jeg tænkte på Melanie.
Det er forskruet.
Små børn laver masseskyderiøvelser, fordi alle skal have et våben.
Jeg elsker Melanies idealisme, men den gjorde, at jeg ikke solgte ud.
Jason Hatfield giftede sig med en pengestærk kvinde.
Hun præsenterede ham for rige klienter og gav ham status.
Diane Fisher var berømt.
Hun og Craig konkurrerede og tilskyndede hinanden til succes.
Men Melanie er så nem at gøre tilfreds.
- Den smager godt. - Seriøst?
- Helt ærligt? - Jeg elsker din sovs.
Måske undergravede hendes tilfredshed mine ambitioner.
Hej, skat. Vi er nået frem. Vi er på vej til hotellet.
- Hvordan har Troy det? - Han har det fint.
Han suger til sig her i Boston.
Jeg kan ikke bebrejde Melanie eller andre for mine beslutninger.
Det er min skyld.
Far. Skal vi få noget at spise? Jeg har ikke fået andet end chips.
Ja, jeg er også sulten. Lad os få noget at spise.
Torsdag lejer vi en bil og kører til Amherst og Williams.
Der er hård konkurrence, Troy.
Pres nu ikke dig selv for hårdt.
Hæng dig ikke for meget i navne. Williams, Harvard og så videre.
Det løser sig.
- Du skal nok ende det rigtige sted. - Jeg er ikke bekymret.
I din alder var jeg helt ude af flippen.
Jeg ville på Yale. Jeg var som besat. Jeg vidste ikke engang hvorfor.
Så kom jeg på venteliste og kom ikke ind.
Og ved du hvad?
Det løste sig. Jeg var vild med Tufts.
Der var fantastisk. Jeg fik gode venner.
Jeg mødte professor Bob Connor, som tog mig under sine vinger.
Det ændrede mit liv og fik mig til at ville redde verden.
Så skide være med Yale.
Kommer du ikke ind på Tufts, så skide være med Tufts.
Min studievejleder tror, jeg kommer ind på Yale.
- Gør hun det? - Det gør han.
Hvorfor tror han det?
På grund af mine karakterer og kompositioner.
Mange leder efter elever til orkesteret.
Han er ret sikker på, jeg kan komme ind hvor som helst.
Du ser lamslået ud.
Tror han, du kommer ind på Yale? Det er fantastisk.
Du har jo gode karakterer, og jeg har altid syntes, du er et geni, men...
Det er vildt fedt, Troy.
Men vi skal ikke besøge Yale.
- Jeg vil faktisk ikke på Yale. - Hvorfor ikke?
Jeg håber at komme ind på Harvard, for der har de en musikprofessor.
Han hedder Jerome Backaly og laver en masse fede ting.
De har et fedt undervisningsprogram.
En ven har sagt, der er koncert onsdag aften, -
- hvor hun skal spille, og at han måske kommer.
- Du skal på Harvard. - Måske.
- Ved din mor det? - Hun ved, at jeg gerne vil.
- Tænk, at jeg ikke vidste det. - Du vidste da, vi skulle hertil.
Jeg vidste, vi skulle besøge skolen, men ikke at du faktisk kommer ind.
- Det gør jeg måske ikke. - Det lader det til, at du måske gør.
Ja, det gør jeg måske.
- Min knægt skal på Harvard. - Det der bringer uheld.
- Er alt i orden? - Ja.
Livet er forunderligt, ikke? Jeg mener...
Hvor er det sejt.
Jeg er stolt af dig.
Nogle gange kan man tabe tråden her i livet.
Vil du spille noget, ven?
Jeg kunne pludselig huske, hvad jeg havde lavet i 17 år.
Skabt og passet denne fantastiske skabning.
Hvordan kunne jeg fortryde det?
Hvis jeg havde giftet mig med en stræber som Diane Fisher...
Sådan noget fis.
...var Troy blevet indbildsk.
Vær ikke så cisnormativ, far. - Ja, far. Vær ikke så cis.
Havde jeg søgt magt og penge, var han blevet en forkælet møgunge.
- Gem noget til mig. - Ja!
- Toblerone. - Tak.
Gudskelov for Sacramento.
Hvad?
Tjekker du din telefon? Kildemand!
- Kan du huske Kildemand? - Nej. Hold nu op.
Sådan! Jeg har...
Du godeste! Hold op. Jeg mener det, Troy.
Troy!
Den nat forestillede jeg mig, at Troy kom ind på Harvard, -
-og hvilken lykke det ville vække.
Hallo!
Jeg kom ind!
Harvard!
Sådan, skat! Harvard!
- Det er ikke et skidt sted at læse. - Nej.
Så er det nu. Kom så.
- Har du en søn eller en datter? - En søn. Han er til samtale.
Det er min også.
Min søn er en dygtig musiker.
Han spiller keyboard. Han er pianist.
- Og han skriver selv musik. - Skønt.
Han skal træffe nogle store beslutninger.
- Jeg tror, Harvard er med i opløbet. - Du tror, Harvard har en chance?
- Hvad laver din søn? - Laver? Han er elev i high school.
Javel.
- Hvad så? Er det overstået? - Nej, jeg tog fejl af datoen.
- Jeg tog fejl. Det var i går. - I går? Hvad mener du?
- Jeg klokkede i det. Det var i går. - Fik du en ny tid?
Nej, jeg kan komme til samtale hos en tidligere studerende i Sacramento.
Nej, du skal snakke med en her. Det er dem, der bestemmer. Ikke?
Jeg går med på rundvisningen. Det er ikke så vigtigt.
- Jeg snakker med dem. - Det behøver du ikke.
Jo. Vi er ikke rejst så langt for at få en samtale i Sacramento.
Undskyld?
Jeg ville gerne hjælpe jer, men tidsplanen blev lagt for længe siden.
- I skal bare møde min søn. - Det gør ikke noget, far.
Han er pianist og laver frivilligt arbejde. Han er egnet til Harvard.
En samtale hos en tidligere studerende er lige så godt.
Fint nok. Jeg ved, hvor vigtigt det er at mødes personligt.
- Vi er her. Lyv ikke for os. - Far.
Kan I ikke give os ti minutter? Han står lige her.
- Hvad skal I nu? - Jeg skal til møde.
Vil du ikke nok holde op, far?
Hold op. Fint nok, tak.
Tak. Kom så.
Hjælper det at diskutere med ham fra optagelseskontoret?
- Det husker han ikke. - Jo!
Hvordan kan en, der er klog nok til Harvard, -
- ikke huske datoen for sin samtale, så han kan komme ind på Harvard?
Kan vi gå et andet sted hen? De starter en rundvisning.
- Og hvad så? - Folk skal ikke se mig få skældud.
Jeg skælder ikke ud. Jeg prøver at løse et problem.
Du tror, den er hjemme, men det er Harvard. De afviser genier.
Du konkurrerer mod unge fra Hongkong og hele verden.
Du er en hvid knægt fra en forstad uden en hjerteskærende historie.
- Vi er bagud. Vi må gøre alt, vi kan. - Jeg flipper snart ud. Hold nu mund.
Lad mig lige tænke mig om.
Gå med på rundvisningen, mens jeg...
- Hvad vil du gøre? - Jeg skal lige ringe.
Lad være med at gøre noget nederen.
Hej. Troy klokkede i det, så han har ingen samtale på Harvard.
Kender vi nogen på Harvard? Jeg vil bare have, de skal møde ham.
Hvem arbejder på Harvard? For eksempel...
For eksempel en dekan.
Vidste du, Troy vil på Harvard?
Hans studievejleder mener, han kan komme ind.
- Hvem kender vi på Harvard? - Det ved jeg ikke.
- Toni Morrison! - Toni Morrison?
Kender du Toni Morrison? Hun er på Princeton, Melanie.
- Hvad fanden snakker du om? - Hvem ville jeg kende på Harvard?
Du kender folk inden for staten. Nogen må have læst på Harvard.
Det gælder Troys fremtid.
Underviser Craig Fisher ikke der?
Hvad? Nej. Gør han det?
Ja, det har jeg læst et sted. Han er gæsteforelæser.
- Han kører dertil fra DC. - Nej, han bor i New York nu.
Så kører han fra New York.
Jeg er ret sikker på, at han holder forelæsninger der.
- Fuck. - Hvad er der?
Jeg tror, du har ret, nu du nævner det. Pis.
- Hvad er der i vejen? - Jeg vil ikke ringe til ham.
Hvorfor ikke?
Fandens også.
- Hvad er problemet? - Jeg ringer senere.
Må jeg snakke med Troy?
Jeg samler mod til at ringe til Craig.
Jeg husker, første gang jeg så ham i tv.
Velkommen til Craig Fisher, -
- tidligere pressesekretær i Det Hvide Hus-
- og forfatter til bestselleren "Politisk dyr".
Han var som et spøgelse, jeg havde fremmanet.
Vi har trods alt en tredeling af magten her til lands, -
-så ingen demagog kan...
Det var ikke bare misundelse. Det var ægte smerte.
Hvorfor gjorde det så ondt? Hvad var der galt med mig?
Jeg tænkte på, dengang jeg så ham sidst
Vi var begge i New York og besluttede at mødes.
Jeg havde lige startet min NGO og var fuld af entusiasme.
Vi vil være en slags mæglere på de sociale medier, -
- så organisationer i pengenød finder dem, der gerne vil donere.
Jeg håbede, Craig ville støtte det, -
- trække på sine berømte venner, måske endda donere selv.
Men han bed ikke på.
Da jeg kom hjem, spurgte jeg ham direkte.
Jeg skrev, om han ville sidde i bestyrelsen.
Jeg skrev om den værdige sag og min respekt for Craig.
Jeg skrev, det betød meget for mig.
Han svarede aldrig.
Man siger, politik er showbusiness for grimme folk.
Jeg hørte aldrig mere fra Craig.
Skide være med det.
Det kaldte nummer eksisterer ikke.
- Brad? - Hej, Billy.
- Hvordan går det? - Jeg kan ikke klage.
- Det går sgu fantastisk. - Du har trukket dig tilbage. Vildt.
- Ja, ikke? - Du udlever drømmen.
Jeg har ikke trukket mig helt tilbage. Jeg er medejer af en bar.
Og den rykker helt vildt. Vi laver en kæde over hele Hawaii.
Så jeg har nok at se til.
Det lyder da skønt.
Og jeg bor sammen med to smukke bikinisild.
De er skidesmukke. Og skidecool.
De laver de vildeste halskæder af skaller.
Jeg hjælper dem med at åbne en butik.
Vi surfer, og så knepper vi, og så surfer vi.
Det er sygt fedt.
Nej, helt ærligt... Bor du sammen med to kærester?
Ja, du ved, åbne forhold. Nå, men hvordan går du og har det?
Jeg har det godt. Jeg er i Boston med min søn, Troy.
Vi er på den store collegetur. Han ender nok med at gå på Harvard.
- Gør han det? Fedt, mand! - Ja. Han er en ret kvik dreng.
- Han har hele pakken. - Genialt!
Du har vel ikke Craigs nummer? Jeg tror, han har fået nyt nummer.
Jeg sender nummeret i en sms. Jeg så ham lige til Nicks bryllup.
Er Nick blevet gift? Med hvem?
Med Javier. Det var virkelig cool. En rigtig smuk vielse.
- Det vidste jeg ikke. - Det var et lille bryllup.
Der var en, der spurgte til dig. Hvem var det nu?
Der var en, der spurgte, hvor du egentlig var endt henne.
Hvem var det nu? Han sagde: "Hvor er Brad?"
"Jeg kan huske ham der Brad."
Jeg har bare kørt mit projekt.
Det var dejligt at høre din stemme.
Min hund har lige skidt, så jeg skal samle lorten op.
Jamen... vi tales bare ved, mand. Det var godt at tale med dig.
Og, ja... hvis du bare gider sende nummeret i en sms.
Jeg gør det nu. Kom over til min ø. Ses!
Ja, okay.
Jeg forestillede mig Billys liv i Maui-
- med to unge kærester og en hel masse skøn sex.
Så tænkte jeg på Melanie og det, der var tilbage af vores sexliv.
Læg venligst en besked til ... Craig Fisher... efter biptonen.
Hej, Craig, det er Brad Sloan. Hvordan går det?
Jeg er i Boston. Og min søn...
Hvis du har tid, så ring lige til mig.
Det haster lidt, så... Tak, mand.
Den manglende invitation til Nicks bryllup skræmte mig.
Ikke nok med, at jeg ikke levede op til mine egne forventninger.
Andre så mig også som en fiasko.
Jeg så bryllupsfesten for mig. Alle var der.
De solede sig i hinanden.
Det var ikke venskabet, som bandt dem sammen, men deres succes.
Det gjorde ingen forskel, om jeg var glemt eller ekskluderet.
Jeg var slettet fra listen. Jeg var ingenting. Et nul.
Verden hadede mig. Og det var gensidigt.
Er du okay? Du virker lidt ved siden af dig selv.
- Nej, det er bare... Det er dumt. - Hvad?
Nogle gamle venner mødtes uden at invitere mig.
Jeg er nok ikke...
Ja, du ved... Det er nok tilfældigt.
Du mumler.
Jeg gad ikke engang komme, hvis de inviterede mig. Det er lamt.
Det er jeg ked af.
- Det er åndssvagt. - De lyder som nogle narrøve.
Du ved...
- Hallo? - Hej, det er Craig Fisher.
- Hej, Craig! Hvad så? - Er der nogen, der er død?
Hvad? Nej, ingen er døde.
Du lød så underlig på din besked. Du sagde, det hastede.
Nej, det var ikke meningen. Jeg er i Cambridge med min søn.
Vi skal se på Harvard. Han skulle til optagelsessamtale.
Men de klokkede i det, så...
Øjeblik. Jeg sidder på en restaurant.
Jeg hørte, at du underviser der...
Ved du hvad? Jeg flyver faktisk til Cambridge i morgen.
- Er I der stadig? - Ja, vi er. Vi rejser torsdag.
- Skal vi ikke spise middag sammen? - Det ville være alle tiders.
Og én sidste ting:
Troy er musiker. Han er et rigtigt vidunderbarn.
Der er en musikprofessor...
Troy? Hvad hedder ham professoren?
Hvad? - Hvad hedder... Øjeblik.
Hvad hedder den musikprofessor, du godt kan lide?
- Jerome Backaly. - Jerome Backaly.
Jerome Backaly? Okay, jeg ringer til ham.
Det ville være alle tiders. Jeg skylder dig en tjeneste.
Helt i orden. Så middag i morgen?
Klart. Jeg finder et sted. God udsendelse.
Tak. Farvel.
- Hvad sker der? Far? - Jeg har styr på det.
POLITISK DYR
- Hej, Craig. - Hej.
Jeg står lige nu i en boghandel og kigger på din bog.
Godt nyt. Jeg har lige talt med dekanen fra optagelsesudvalget.
- Er det rigtigt? - Heldet er med dig.
Gæt, hvem du har et møde med i morgen.
- Hvem? - Jerome Backaly.
Og bagefter har du en samtale med dekanen fra optagelsesudvalget.
- Det er løgn. - Niks.
- Mener du det? - Også i den grad.
- Hvad?! - Ja, mand!
- Nu bliver jeg nervøs. - Nej, hold da op.
- Men i morgen skulle jeg til Tufts. - Fuck Tufts.
- Ja! - Det kan vi gøre om eftermiddagen.
- Far? Du er sgu kongen. - Jeg har da din ryg, makker.
Hvad siger du, Troy?
"Jeg skal på Harvard!"
Jeg blev helt overstadig af at kunne gøre det for Troy.
Måske var det bare den første af en lang række sejre.
Jeg forestillede mig Troy som voksen. Lykkelig og rig.
Måske endda berømt.
- Værsgo. - Det er vores søn.
Jeg elsker jer to så højt. Jeg skylder jer al min succes.
- Tak. - Og ved I hvad?
- Jeg har købt en ø. - Hvad?!
Jeg forestillede mig, han overstrålede mine jævnaldrende.
Og hvor tilfredsstillende det ville føles.
Pludselig formørkedes mine tanker.
Hvor var det dog desperat at tage æren for hans sejre.
Det ville jo være hans sejre.
Hver gang min far ser et billede af mig på nettet eller i et blad, -
- tror han, det er min nekrolog, og at jeg er død.
- Din far lyder lidt skør. - Skør? Ja, en lille smule.
- Jeg ville nok sige ... - Så lidt?
Måske lidt mere.
Måske lidt mere end en lille smule.
Hvad hvis Troy hoverede over for mig?
Eller ville skjule sin succes?
Din far har vist brug for hjælp.
Hvad hvis Troys succes fik mig til at føle mig som et større nul?
Hvis jeg blev misundelig på min egen søn?
Tanken skræmte mig fra vid og sans.
Men musikere tjener nu sjældent ret godt.
Selv en Harvard-uddannet musiker kan ende som en forarmet kunstner.
Måske slægter han Melanie på.
Meget nem at stille tilfreds.
Hvis du bare vil være musiker, behøver du så gå på college?
- Hvad? - Det er et rimeligt spørgsmål.
"Bare musiker"?
Har du brug for Harvard for at være med i et band?
- Er det ikke det, du vil? - Jeg ved ikke, hvad jeg vil.
Begynd at tænke over det. Det er ikke billigt.
Du må ikke tro, jeg kan betale for det uden at gældsætte mig.
Eller uden at du må tage lån eller skal ud og finde legater...
- Hvad fanden sker der lige her? - Jeg tænker bare højt.
Jeg forventer ikke, du betaler hele gildet.
Har du ikke råd til det?
- Det skal du ikke bekymre dig om nu. - Nej, det kan jeg høre.
Måske dør en af dine bedsteforældre.
- Hej! - Hej.
- Går det godt? - Ja. Hvad med dig?
- Det er min far, Brad. - Hej, far Brad. Jeg hedder Ananya.
- Så I er venner fra Country Day? - Vi spillede i samme orkester.
Ananya er en fantastisk musiker.
- Og nu går du på Harvard. - Ja, på første år.
- Er du glad for det? - Det er fedt.
Der er koldt, men jeg har skønne fag, og der er dejlige mennesker.
Ingen klager her. Jeg har reserveret bord lige om hjørnet.
- Skal vi gå? - Ja. Vi går.
Det er dejligt at se nogen hjemmefra. Fedt, at du fik et møde med Backaly.
- Hvordan fik du det? - Min far er ven med en underviser.
- Hvem? - Han hedder Craig Fisher.
Hvad?
- Hvad? - Du skar ansigt.
- Gjorde jeg det? - Ja, helt klart.
Du kan sige, hvad du vil. Vi er ikke nære venner.
Jeg fulgte hans kursus sidste år, og han er totalt nederen.
- Skulle jeg ikke have sagt det? - Jo da. Hvad?
Han er bare nedladende.
Og han er ret sexistisk. Han tror, han ved alt, -
- bare fordi han er i tv og har kontakter i Det Hvide Hus.
Vær nu bare ærlig.
Efter kurset ville jeg skifte studie.
- Læser du ikke musikvidenskab? - Nej, statskundskab.
- Det læste min far også. - Nå?
Kommunikation og statskundskab. På Tufts.
Hvad laver du så nu?
Jeg leder en NGO, som jeg grundlagde for et par år siden.
Vi hjælper andre NGO'er med at markedsføre sig på sociale medier.
- Med at finde støtte og medlemmer. - Så det er crowdsourcing?
En smule, ja. Vi er et konsulentfirma. Det lyder kedeligt.
Nej, det lyder ikke kedeligt. Det lyder fantastisk.
Jeg skriver faktisk opgave om NGO'er.
- Må jeg tale med dig om det engang? - Selvfølgelig.
Cool. Tak.
- Fortæl os om opgaven. - Vil du virkelig gerne høre om det?
Ideen er ikke helt udviklet endnu, -
- men jeg vil skrive om hvide missionærkvinders historie.
Konerne, som tog med til Indien og Sri Lanka for at omvende hedninge, -
- men som faktisk lagde grunden til mange sociale reformer.
Jeg kan huske det her.
Den her følelse.
Pigen, som er så idealistisk. Som føler, at hendes liv har et formål.
Som føler håb.
En af kolonialismens triste følgevirkninger er...
Jeg kan godt huske de her aftener.
De her samtaler. Planer om at ændre verden.
Længslen efter at finde ligesindede.
Jeg sagde, at mit drømmejob var at arbejde for Amnesty International.
Han blev helt knust. Du er heldig, at din far er så cool.
Det er min veninde Maya.
Jeg håber, det er i orden, at hun kigger forbi.
- Læser du også på Harvard? - Ja.
Maya spiller violin i orkestret sammen med mig.
- Og hvad spiller du? - Jeg spiller tværfløjte.
Tværfløjte? Wow.
Jeg vil ikke være ambassadør for alle kinesiske studerende.
Jeg vil gerne hjælpe dem med at falde til, men jeg er fucking koreaner.
Og jeg taler ikke mandarin.
Hendes veninde Maya var lige så fortryllende og fængslende.
Pludselig følte jeg en dyb sorg.
Over alle de kvinder, jeg aldrig ville elske.
Og alle de liv, jeg aldrig ville komme til at leve.
Jeg forestillede mig, at jeg stak af til et nyt liv med dem begge.
Og hvordan det ville være.
Fedt, ikke? Ret sjovt.
- Du var der jo. - Ja.
- Tusind tak for maden. - Ja, tak.
- Troy sætter pris på, I var her. - Ja, Troy er meget taknemmelig. Tak.
Vi skal mødes med nogle folk til drinks på The Druid. Vil I med?
- Nå? Hvor er det? - Lige derovre.
Troy har en masse samtaler i morgen. Vi må hellere få noget søvn.
- Ikke engang bare én drink? - Jeg kan nok ikke komme ind.
- Nå ja. Shit. - Ja, men mor jer godt, ikke?
Og vi ses i morgen aften til koncerten, ikke?
Du skal jo spise med din ven. Men jeg tager med.
Craig Fisher.
- Mor dig godt med det. - Ja. Ja.
- Okay, hej. - Vi ses i morgen.
- Det var hyggeligt at møde dig. - Ja, i lige måde.
- Godnat. - Nyd studielivet.
Det virkede lidt, som om du gerne ville med.
Nej, det var bare for at være høflig.
Troy?
Troy, er du vågen?
- Jeg betaler bare nu. - Bare whiskyen?
- Ja. - Værsgo.
- Hey, så kom du. - Ja.
Jeg lå søvnløs, så jeg ville have en whisky.
Vi sidder ovre i hjørnet. Kom med.
Nej, I morer jer, og jeg kunne bare ikke sove.
Kom nu. Vi morer os ikke. Vi arrangerer en demonstration.
Ja? Hvor cool. Jeg er meget imponeret af dig.
Det er cool, at en på din alder er så bevidst, men stadig fuld af håb.
- Og du har de rette værdier. - Tak.
- Det minder mig om min studietid. - Hvad kan du så give mig af råd?
- Råd? - Ja.
Hvis du kunne give dig selv som ung et råd, hvad ville det så være?
- Seriøst? - Ja, helt ærligt.
Helt ærligt, så ville jeg nok sige: "Glem de NGO'er, Brad."
- "Tjen nu bare en masse penge." - Det mener du da ikke.
Jo. Hvis du vil ændre verden og få respekt, så vær Bill Gates.
Tjen en masse penge, og så kan du gøre, hvad du vil med dem.
- Er det det, du ville sige? - Ja.
Når jeg fortæller folk, hvad jeg laver, -
- så lader de, som om de beundrer mig, og er kort interesserede, -
- og derefter er jeg usynlig. De beundrer mig ikke.
Og så er de bange for, jeg vil bede dem om en donation.
Og det gør jeg som regel også.
Hvad? Lyder jeg blasert?
Engang var jeg lige så idealistisk som dig og dine venner.
Jeg kunne mærke, at jeg havde mistet hende.
Jeg havde mistet hendes respekt.
Og jeg ville have den tilbage.
Jeg tænkte, at hvis jeg kunne opsummere mit liv, -
-så ville hun kunne forstå mig.
Så ville hun se mig som en, der havde kæmpet for det gode og tabt.
Da jeg læste journalistik, ville alle være Woodward og Bernstein.
- Du ved godt, hvem de er, ikke? - Jo.
Jeg fortalte om mine fejltrin.
Mine år som journalist, da aviserne begyndte at bukke under.
Mit forsøg på at skabe et net-magasin, -
- men ingen læser lange tekster mere.
At jeg havde nogle priser, men at magasinet gik konkurs.
Vi vandt en Peabody, ikke at det betyder noget.
Jeg fortalte om mine studiekammerater, -
- som havde solgt ud og var blevet rige.
At jeg ikke var med til deres fester, -
- selv om jeg var kernen i vennekredsen.
Måske var jeg en fiasko i deres øjne, men jeg havde min integritet.
Så er der folk som Craig Fisher, som ingen moral har.
Han læner sig op ad enhver populistisk ytring, -
- der får ham til at se interessant ud. Han har skærmtække.
Jeg fortalte hende om min NGO.
Selv om den var i krise nu, så syntes jeg, jeg gjorde noget godt.
Måske hvis jeg var tættere på dem, jeg hjælper, -
- ville jeg være lidt mindre... afskåret eller...
- Hvad er det for et blik? - Hvad?
- Hvad tænker du? - Hvad jeg tænker?
Ja, sig frem.
For at være ærlig så tænker jeg, at du er rigtig heldig.
Du er 50 år gammel, og du tror stadig, verden er til for dig.
Jeg er 47.
Kender du overhovedet nogen fattige mennesker?
Ja da.
Når jeg besøger min mors familie i Delhi, -
- ser jeg mange, der lever for to dollar om dagen.
De klager ikke over at blive ignoreret til et middagsselskab.
De er glade, hvis de får middag.
Det er ikke dem, jeg konkurrerer imod.
Man konkurrerer mod dem, som er milepæle i ens liv.
- Hvorfor konkurrerer du overhovedet? - Sådan er verden bare.
At du konkurrerer mod dine venner, det er kolonialismens historie.
Og undertrykkelsen af kvinder. Og det at miljøet er smadret.
Lad nu være. Jeg er ikke en del af problemet.
Jeg arbejder for fanden for en NGO.
Set fra mit synspunkt er det der en privilegeret, hvid mands problemer.
Okay...
Måske virker jeg som en kliche for dig, men det her er mit liv.
Bed mig ikke om at have ondt af dig. Du klarer dig fint.
Tro mig. Jeg lover dig det.
Du har nok.
I lige måde. Vi ses.
Far? Far?
Far, vi skal op. Jeg skal til samtale.
- Jeg har tømmermænd. - Du fik kun ét glas vin.
Jeg kunne ikke få tankerne væk fra Ananya og det, hun sagde.
Og hendes foragt for mig.
Hun levede sikkert heller ikke op til sine egne idealer.
Pisang... og daiquirier.
Én forsmag på luksuslivet, og hun ville glemme massernes trængsler.
Jeg vidste godt, jeg bare prøvede på at trøste mig selv.
Ananya havde hjertet på rette sted.
Hun mindede mig om Melanie.
Årh, shit. Melanie.
Hej, det er Melanie. Læg en besked.
Hej, skat. Turen går godt. Troy er til samtale hos en musikprofessor.
Og bagefter skal han tale med dekanen fra optagelsesudvalget.
Troy kommer ud nu. Vi ringes ved senere.
Jeg skal spise middag med Craig Fisher i aften.
Det glæder jeg mig til, som du nok kan forestille dig.
Jeg elsker dig, skat. Hej.
Hej. Hvordan gik det?
Fint. Han hørte nogle af mine ting. Jeg tror, han godt kunne lide dem.
Fantastisk, Troy. Sådan.
Forbindelser og talent. Jeg laver layup, og du scorer.
Fedt, mand.
- Hvad er der i vejen? - Ikke noget.
Du virker lidt... Du burde være glad. Du burde være oppe at køre.
Han var bare ikke, som jeg regnede med.
Hvordan det?
Det var underligt, for...
Han er et af mine forbilleder, men han prøvede at imponere mig.
Han pralede meget. Han var meget forretningsagtig.
Han fortalte om, hvordan jeg skulle lave penge på min musik.
Jeg troede, han ville være mere cool.
Vær nu ikke så fordømmende.
Du har levet i en boble.
Fordøm ikke folk ude i virkeligheden, før du selv har prøvet det.
Du spurgte mig, og jeg svarede, at han ikke var, som jeg regnede med.
Du sagde, han ikke var cool, men det, der er cool for en 17-årig hipster, -
- er ikke nødvendigvis cool for resten af verden.
Tal med mig om 30 år, og så kan du sige, hvem der er cool.
Far, du er helt sindssyg.
Jeg skal til samtale. Behøver du være sådan efter mig?
Troy...
Okay, du har ret. Undskyld. Jeg elsker dig. Du er fantastisk.
Det ved du godt, jeg synes, ikke? Du kommer til at gå rent ind.
Gider du lige? Jeg skal lige klare tankerne. Vi ses senere.
Troy. Jeg er stolt af dig.
Kommer du lige med?
Er det din datter? Skal hun til samtale nu?
- Ja. - Held og lykke med det.
Min søn skal mødes med dekanen, så han har været lidt nervøs.
- Held og lykke. - Tak.
- Hallo? - Hej, Brad, det er Jason Hatfield.
Hej, Jason. Hæng lige på. Længe siden. Hvad så?
- Mit kontor sagde, du havde ringet. - Nå ja.
Jeg ringede for at få fat i Craigs nummer, men jeg fik det af Billy.
Godt. Men jeg...
Jeg hører, I var samlet i L.A. Var det fedt?
Jeg har ikke tid til at tale nu. Det er et skidt tidspunkt.
Okay...
Ikke for at være uhøflig, men kunderne jager mig, -
- og jeg venter på svar på nogle prøver på hospitalet-
- og jeg skal nå et fly, ellers misser jeg et vigtigt retsmøde.
Jeg er med. I det mindste ved du, at flyet venter på dig.
- Jeg er ikke helt med. - Du har jo et privatfly.
- Privatfly? Tager du pis på mig? - Hvad? Nej, jeg mener det.
- Jeg har ikke et privatfly. - Det troede jeg, du sagde engang.
Hvad? Nej.
I San Francisco. Du sagde, du var om bord på...
- Mit firma chartrede et fly. - Det må jeg have misforstået.
Jeg har lige fundet ud af, at min datter har scoliose. Hun er tre år!
Hvad? Åh nej.
Jason, jeg...
Hvad betyder det?
Det ved jeg ikke, ud over at hun skal opereres i morgen.
Og hun er bare så lille.
Åh gud.
Jeg er helt færdig over det.
Vi skal til møde med lægerne nu. Jeg er nødt til at lægge på.
Vær sød at fortælle mig, hvordan det går, og hils din familie.
Og det gør mig ondt.
- Spørger du ikke, hvordan det gik? - Hvad?
- Min samtale. - Selvfølgelig. Hvordan gik det?
Det gik rigtig godt.
Jerome Backaly havde allerede ringet og sagt, jeg var talentfuld.
Er det rigtigt? Det var da fantastisk!
- Er du glad? - Ja.
Vi tager ham der.
Vi skal til Tufts University.
- Er det okay, hvis jeg skipper turen? - Ja ja.
Jeg vil lige hilse på en af mine gamle professorer.
- Jeg har vist fortalt om ham. - Helt i orden.
Det er derinde.
Hej. Jeg har studeret hos professor Connor og vil gerne hilse på ham.
- Er han ...? - De er lidt for sent ude.
- Er han lige gået? - Nej.
Han er desværre død... for et par uger siden.
Er han død? Hans navn står stadig i vejviseren.
Ja, vi skal have det ændret. Jeg har lige fået kontoret her.
- Hvordan døde han? - Han fik et slagtilfælde.
Han kom sig aldrig over det.
- Hvor er det bare trist. - Ja.
Han var alle tiders underviser.
Han var en rar mand.
Nå, men... hav en god dag. - Tak. I lige måde.
- Hallo? - Hej. Jeg kan se, du har ringet.
- Er alt i orden? - Ja, alt er fint.
Mel, det er bare...
Er det ikke for vildt, at vi har lavet den her knægt, -
- og nu er han... en talentfuld, helt utrolig person?
- Jeg ville ønske, du var her. - Det ville jeg også.
Vi er på vej ind til konferencen, så jeg må hellere følge med.
Jeg elsker dig. Jeg ringer i aften.
Ja, okay. Jeg elsker også dig.
Tufts er et godt sted. Jeg ville nok trives der. Du har jo gået der.
Tak for hele den her tur, far.
- Jeg har da ikke gjort noget. - Du ringede til alle de folk.
Og nu skal du spise middag med ham, du hader.
Jeg hader ham ikke. Jeg kan godt lide ham.
Du sagde, du afskyede den nar.
Han er en fin fyr, en gammel ven. Jeg glæder mig til at se ham.
Gamle venner er vigtige.
Jeg smutter. Surt med koncerten, men hav en god aften.
Vi ses.
Hej. Jeg har et bord til to personer klokken syv i navnet Sloan.
Kom med mig.
Ja. Du er kommet først.
Du har vel ikke et andet bord? Støjniveauet er højt.
Alle borde er reserveret i aften.
Hvad med det der? - Det er desværre ikke ledigt.
Det ser ellers sådan ud.
Det er det ikke.
- Hej, makker. - Hej!
Hvor ser du godt ud.
- Jeg bliver gråhåret. - Ikke så meget som mig.
Vi fejlede her i livet.
Vi formåede ikke at forblive unge.
Tag din øl. Vi rykker til et andet bord.
- Så var bordet alligevel ledigt. - Ja. Velbekomme.
Tusind tak, fordi du kom. Vi elsker at servere for dig.
- Må jeg bede om en Jack og Coke? - Det kan du tro.
Jeg henter den selv.
- Du må være stamkunde. - Jeg har aldrig været her før.
- Men jeg har fået stedet anbefalet. - Hun lød, som om I var venner.
Fordi hun genkender dig fra tv? Det må være dejligt.
Hold da op, mand! Hvor længe er det siden sidst?
- Det må være over ti år siden. - Ja, mand.
- Skønt at se dig. Virkelig skønt. - Også godt at se dig.
- Velkommen til Boston. - Tak.
- Hvor bor I? - Oak Tree Execustay.
Kan man overhovedet det? Er der godt?
Ja, det er okay.
Tak for hjælpen med musikprofessoren og dekanen.
Du gjorde mig en kæmpe tjeneste. Troys møder gik rigtig godt.
- Tænk, han allerede skal på college. - Det er ikke til at fatte.
Det skal mine piger vel også.
De er kun 12 år, men i fuld sving med ansøgningerne.
- De er meget mere målrettede end os. - Troy har den rette indstilling.
- Er han medicineret? - Nej.
- Tak. - Selv tak.
- Nå, hvordan har Melanie det? - Hun har det rigtig godt.
Hun er vild med sit arbejde. Hun har altid været ret glad.
Diane har lige solgt en artikel til HBO. Den bliver til en serie.
Sejt. Hold da op.
Jeg var på Tufts i dag. Bob Connor er død.
- Vidste du godt det? - Jeg talte ved mindehøjtideligheden.
Vi holdt kontakten. Han bad mig af og til om at gæsteforelæse.
Det var da smigrende.
Jeg prøver normalt at sno mig udenom, men han var sådan et godt menneske.
Ja. Han var nok det tætteste, jeg kom på at have en mentor.
Ja, du var jo hans yndling i de gode, gamle dage.
Jeg ville gerne have været til hans mindehøjtidelighed.
Hvis jeg havde set dig til Nicks bryllup, havde jeg sagt det.
Jeg vidste heller ikke, at Nick blev gift.
Du gik ikke glip af noget. Nick er jo en skøn fyr, -
- men jo mere succes han får, desto mere bøsset bliver han.
Han har vildt løse håndled nu.
Voksbehandlede fyre render rundt i hans hus og knalder hinanden.
Jeg så huset i Architectural Digest.
Det ligner en kulisse fra en sci fi-bøssepornofilm.
Jeg snakkede med Jason i dag.
- Hvordan har han det? - Han lød stresset.
Hans datter var syg. Noget med rygmarven.
Nedtur. Hvem af dem? Han har da fire børn.
Jeg kom vist til at fornærme ham. Jeg troede, han ejede et jetfly.
Måske var jeg lidt for rap i replikken.
Han blev irriteret over, at jeg anklagede ham for at eje et fly.
- Han har et fly. - Nej.
- Hans firma leaser et for ham. - Ja, hans firma. Hans fly.
- Er du sikker? - Læste du ikke artiklen i The Times?
Han bliver sagsøgt. Han har mistet en formue på det.
En masse magtfulde folk. Han er i panik.
Gud, det...
Derfor var han nok lidt sart.
Ja, jeg troede... Det fik jeg nok helt galt i halsen.
Jason er en af lokalsamfundets støtter. Han er familiefar.
Han er en fin fyr.
Og en værre svindler.
- Nå? - En tyv.
- Han risikerer at komme i fængsel. - Hold da op!
Så rig bliver man ikke ved at være en spejderdreng.
Han må hellere flygte ligesom Billy.
Ja, Billy... Han udlever rigtig drømmen, hva'?
- To kærester. - Men ring ikke efter fem.
- Hvorfor ikke? - Han er alkoholiker.
Er han?
Og... og...
- Det er da løgn! - Vær nu ikke så blåøjet.
Da jeg talte med ham, lød han da okay.
- Han gik morgentur med hunden. - Han var nok ikke gået i seng endnu.
Men jeg må sige til hans forsvar, at han jo skal have tiden til at gå.
- Så får man dårlige vaner. - Jeg er slet ikke ajour.
Sådan går det, når man melder sig ud og flytter til Sacramento.
- Jeg meldte mig ikke ud. - Hvorfor flyttede du til Sacramento?
Fordi Melanie fik arbejde der. Og jeg kan arbejde hvor som helst.
Ja, du har jo dit lille... projekt.
Det er så fedt, det, du gør.
- Tak. - Fine sager.
Jeg er ked af, jeg ikke fik vendt tilbage.
- Det er i orden. - Jeg blev bombarderet dengang.
Forespørgsler hver dag: Oplæg, forord til bøger-
- og flere bad mig om at sidde i bestyrelser.
Dagen havde ikke timer nok. Man må trække en streg et sted.
Selvom det lyder hårdt. Man må lære at sige nej.
I går blev jeg bedt om at tale ved Aspen Ideas Festival.
Det siger jeg ja til. Det er spændende folk. Velkurateret.
Craig?
Du skal bare vide...
Jeg er stolt af dig. Det er jeg.
Du må være under stort pres med alle de bolde i luften.
- Men set udefra... - Det er ikke stressende, men sjovt.
Jeg er glad på dine vegne.
For at være helt ærlig, de første gange jeg så dig i tv, -
- gik det mig lidt på. Vi to har altid konkurreret lidt.
Men jeg er glad for mit liv. Du gør det, du nyder. Alt falder på plads.
- Jeg har aldrig konkurreret med dig. - Altså... det mener du ikke?
Jo, i skolen, i et sekunds tid.
Jeg har ikke set dig som en konkurrent i årevis.
Har du ikke set mig som en konkurrent?
Hvad mener du?
- Hvorfor konkurrere med dig? - Årh, hold da kæft.
Jeg prøver at være ærlig over for dig.
Ved du... Ved du overhovedet, hvad det er, jeg laver?
Jeg hjælper faktisk folk. Jeg forstår bare ikke...
Hvorfor behandler du mig sådan?
- Hvordan? - Hvad er jeg for dig?
Undskyld, mr. Fisher... Jeg hedder Mark. Hej.
Jeg er kæmpestor fan.
Jeg elsker dine bøger, det hele. Må jeg tage et billede?
Min mor døde. Du sagde slet ikke noget.
Du følger mig på Facebook. Jeg ved ikke...
- Undskyld, afbrød jeg noget her? - Nej nej. Tag det bare.
Tak!
Er du min ven?
Er du? Jeg ved det ikke. Hvad er vi to overhovedet?
Alt det lort, du fyrer af.
Lige nu har jeg det, som om...
Jeg ved godt, hvad jeg føler, og det er ikke...
Jeg er utrolig forvirret nu. Hvad sker der?
Tak for hjælpen til min søn. Men jeg kan ikke, undskyld...
Jeg kan ikke det her. Hvad end det så er.
Mr.?
- Deres billet. - Tak.
Undskyld?
- Far. - Hej.
- Hvad med middagen? - Jeg vil hellere være her med dig.
- Det er pigerne fra i aftes. - Ja.
De er virkelig dygtige.
Jeg blev overvældet af følelser.
Jeg brugte så meget tid på at puste mig selv op og nedgøre mig selv.
Jeg sad bare der og lyttede...
...og følte livet pulsere i mig.
Musikken var smuk.
Pigerne var smukke.
Jeg kunne elske dem uden nogensinde at erobre dem.
Ligesom jeg kunne elske verden uden nogensinde at erobre den.
Jeg elskede stadig verden.
- Far? - Jeg har det fint. Helt fint.
Vil du have en? Nej?
Ananya sagde, I mødtes i aftes.
Ja, jeg kunne ikke falde i søvn.
Vi fik bare en drink.
Far, er du ved at få et nervesammenbrud?
Nej.
Nej, det er bare...
Nogle gange kommer jeg...
...i tvivl.
Jeg er bange for, at folk synes, jeg er... en fiasko.
Og så går det over.
Da vi gik rundt i dag, og du var pinlig, tænkte jeg hele tiden:
"Det vil alle her huske, og jeg vil aldrig komme over det."
Men det vil de ikke huske, fordi alle tænker på sig selv.
Folk er ligeglade.
Den eneste, der tænker på dig, er mig, -
- så du bør faktisk kun gå op i, hvad jeg synes.
Er det rigtigt? Hvad synes du så?
Jeg elsker dig.
Tak.
Min søn.
Han er her.
Vi har stadig mange år sammen.
Jeg prøvede at forestille mig fremtiden.
Jeg blev ved med at gentage for mig selv:
Vi lever stadig.
Jeg lever stadig.
Oversættelse: Jesper Buhl Scandinavian Text Service 2017